Månen kan virkelig få det til at løbe en koldt ned ad ryggen. Ikke sandt?
Den får beskidt vand til at ligne sølv. Skrammel bliver til juveler -
- og så får den tosser til at tro, at de er Jesus eller F.W Woolworth.
Er det ikke rigtigt? Og så er den kold.
Som nætter, hvor ensomme katte jamrer sig på ødelagte tagsten.
Men i nat er der ikke en mis at se.
Ikke engang en firbenet en. Alle gode mennesker er taget hjem.
Også nogle af de dårlige.
Sådan en nat kan pantelånere få frost i nosserne.
Men her bliver hurtig varmt. Det er fordelen ved gas.
Du, Sonia...
Jeg hader kulden. Lige så meget som jeg hader intriger og gåder.
Jeg vidste ikke, at det var dig, der tog hjem sammen med mig.
Hvad sker der dog?
Men jeg klager ikke.
Amanda er bestemt køn -
- men dum som bare fanden.
Du er lige så køn, Sonia.
Men du siger ikke ret meget, vel?
Hvem prøver du at være? Snedronningen?
Det må du såmænd gerne være. Lad du bare, som om du intet ved.
Jeg skal nok finde ud af, hvor meget du ved.
Der er plads til mere end en i den klub, Sonia.
Måske er du bare en af luderne.
- Nå, af med tøjet. - Giv!
- Det må jeg sige. - Penge.
Skal du være så forbandet russisk? Kan du ikke spørge mere elegant.
- Penge! - Din sæk!
Din grådige, mistænksomme, store, smukke sæk.
Jeg havde en aftale med Amanda. Om at hun skulle varme min seng.
- Vi havde aftalt en pris. - 15 pund.
Så, så, din tøjte. Det er en pige en måned om at tjene i en butik.
Ti. Jeg gik med til ti. Og så er du heldig.
- 15 pund. - Javel. Hvor er vi høflige, hvad?
Bed mig pænt om dem.
Kom. Pænt.
Sig be-be. Sig be-be til farmand.
Javel. Er det Stalingrad om igen?
En til min pige, to til min elskede -
- og tre for at gøre det igen.
Det er lort.
Det er lort. Penge.
Din dumme kælling! Skal jeg proppe dem ned i halsen på dig?
Er du tosset?
Er du totalt vanvittig?
Penge.
Hvad er det, du vil? Få mig til at føle mig lille?
- Skal jeg føle mig lille? - Hvad sagde du?
- Hvad? - Hvad sagde du?
Hvor er den? Døren til tosseanstalten?
Vi er der snart, lille egern. Vi er der snart.
Vent her, ikke?
- På tossemanden. Okay? - Okay.
Hvorfor?
Hvorfor har han den? Er det her "British Museum"?
Hvad foregår der?
Tak, det er fint, drenge.
Teksten giver mig tårer i øjnene. Men vi laver den lidt om, ikke?
Jeg får snart frøer i halsen. Vi ses.
Hold fløjterne tørre.
- Mr. Marlow. - Det er mig. Sådan er jeg født.
Er det Dem, jeg har ventet på, siden "saxen" fik en "fon"?
Manden med den store kontrakt og klaviaturtænder? Min beundrer?
- Undskyld, men jeg er bange for... - Var sangen god? Fik De gåsehud?
- Ja, på en måde. - En sang for damer og hundehvalpe.
De hørte ikke efter, vel? Var der andet, der synkoperede?
Nej. Undskyld.
Gule og grumme. Krøller i kanterne, knækker og rådner.
- Jeg forstår vist ikke... - De er i knibe, ikke?
- Fatal knibe. - Altså...
- Jeg hører, at De kan hjælpe mig. - Hvem har sagt det?
- John Bordington. Min advokat. - Han må være dejlig.
Den fede tudse. Han hader mig. Stanger han stadig tænder?
- Han siger, De opnår resultater. - Jeg får de grimme opgaver.
Jeg får de sager, sangere får. Jeg er en af de tunge pianostemmere.
- Nå, må jeg høre? Hvem er hun? - Hvordan ved De...?
Der er altid en dame. Og hvor er liget?
Der er også altid et lig. Det ved De da.
De ser bleg ud, min ven. Som havde De spist spejlæg og grønne bananer.
Hvem er det, der driver Dem rundt i manegen? Er De virkelig nervøs?
Ja, jeg er virkelig nervøs.
"Gule og grumme. Krølleri kanterne, knækker og rådner."
Flot. Meget morsomt.
Jeg har en svaghed for engangsting. Kleenex, Bic-kuglepenne -
- barberblade, billigbøger...
Recepter, husk dem. Og, naturligvis, lægetitler.
Kom det ud ad mundvigen...
- Gibbon. Goddag, mr. Marlow. - Jeg kan ikke give Dem hånden.
- Nå nej. Undskyld. - Jeg havde ikke gjort det alligevel.
Jeg er her under protest. Jeg er jo blevet bortført.
Javel, javel. Bortførelse.
Små mænd bør ikke sidde steder, hvor de ikke kan nå jorden.
Det er nedværdigende. Får mig til at tænke på børnerim.
- De må have det svært. - Helt klar sværere end De har det.
Jeg kan ikke snige mig ind på folk, som i en anden Marx Brothers-film.
- Vil De ikke tale med mig? - Gud, hvor er De skarpsindig!
- Jeg har undervurderet Dem. - Alligevel er De her. Hvorfor?
Hvorfor gik De med til at blive kørt herhen?
- Så kommer jeg ud af afdelingen. - Hvabehar?
Så slipper jeg for bæknerne og syge, gamle stoddere, der taler i søvne.
Så får jeg oplevet stoffet i livets store væv og alt det pis!
Det er en sølle fugl, der skider i sin egen rede. Dem.
- De spiller. Det er en pastiche. - Jeg kan ikke lide italiensk mad.
- De kan ikke blive ved. - De skulle bare vide.
De har nok bemærket, at jeg har erhvervet mig en af Deres...?
Hvad kalder man dem? Det er ikke en roman, vel?
Ikke hvad Lawrence ville kalde "livets store bog".
- Vil De kalde det en roman? - Nej da. Det er jo bare sider.
Hvor har De fundet den? I hvert fald ikke i en boghandel.
Af hvilken gemen lille grund har De anskaffet Dem den? Vil De læse den?
Spor. Det er vel en kriminalroman, ikke?
Det er det, man skal finde i dem. Har jeg ret, eller hvad?
Du godeste! De kan ikke gennemføre det.
Sporene skal jo pege i retning mod morderen -
- men de kan også fortælle en del om ofret.
Har De tænkt Dem at fortsætte? Tror De, det får mig til at tale?
Så tager De fejl. Hvis De tror, at De er venlig og beroligende...
Nu ved jeg det. De tror, De er interessant.
De tror, De har personlighed. Men der tager De fejl.
Det kan jeg se.
Jeg vil godt tilbage. Jeg keder mig.
Jeg vil tilbage til min spændende afdeling.
De må jo næsten føle Dem hjemme. Hvor længe har De været der?
10-11 uger.
- Får De besøg? - Ønsker dem ikke. Har for travlt.
- Hvor tit har De været indlagt? - Det må De da vide.
I har en hel hær, der udfylder blanketter, arkiverer og snuser.
- Slå det op! - Fortæl mig det. Hvor mange gange?
- 13-14 gange. - Så er De jo en gammel kending.
- Besøger Deres hustru Dem ikke? - Jeg er ikke gift.
Javel.
Hold op! Hold op med at stirre på mig. Fjern Deres griseøjne!
Ring efter portøren. Jeg vil tilbage. Jeg vil ikke tale med Dem.
- De kan ikke lide kvinder, vel? - Hvilken slags mener De?
Unge, gamle, fede, tynde, de tro, kællinger? Præciser det venligst.
Så lad mig spørge Dem sådan her: Jeg tror bestemt, De kan lide dem.
Og at De tror, de kan forgudes.
De bryder Dem ikke om sex, men det tror De, De gør.
- Vi tænker jo meget på det. - Det gør De, svin!
Ja, det gør jeg, men... Hør, hvad De selv skriver:
"Er det korrekt, at De ledes ved tanken om samleje?"
Eller mere korrekt udtrykt: "Frygter De det?"
"Stemmer det ikke meget godt? Eller tager jeg helt fejl?"
"Er det ikke korrekt, at De ledes ved og frygter sex? Sågar væmmes?"
Du godeste, hvor er det her sygt!
- Her, for eksempel... - Det her er simpelthen utroligt.
- Må jeg læse et stykke for Dem? - Prop det hellere op i røven.
Okay...
- Knald, knald... - Det kan du fandeme tro!
Og vi står herude i kulden.
Jeg vil ikke gøre Dem oprørt. Eller rettere: Ikke unødigt da.
Jeg tror, De har brug for hjælp. Det, tror jeg, De selv ved -
- og jeg tror, at De er for begavet og indsigtsfuld til at benægte det.
Patienter med kroniske hudlidelser får blandt andet antidepressiver -
- næsten pr. automatik.
Huden er trods alt meget personlig, ikke sandt?
Man fristes til at tro, at syndige tanker eller ens personlighed -
- på en eller anden måde er trængt ud gennem huden.
"Uren, uren!" Råber De, for at vi ikke skal komme nærmere.
Som Bibelens spedalske.
Men det er jo fjollet.
Forstår De det?
En del af Dem gør helt sikkert.
Der er hjælp at få.
Og jeg tror tilmed, at jeg kan hjælpe Dem.
Det kan De, ja. Det kan De.
Ja, hvis De kan give mig et par hundrede barbiturater.
Men lad være med at forveksle klogskab med selvtilfredshed -
- og send mig tilbage til min seng. "Tilmed". Vorherre bevares!
- Deres manerer er ikke for gode. - Nej, det ved jeg. Beklager...
Men jeg har ikke gået i søndagsskole.
Det var ikke Deres mening at imitere den slags, vel?
"Det regner ikke i bjergene..." "I disse rå gader..." Den slags.
- Hvad for noget? - "Vil du lege med?"
Psykiatere og psykoanalytikere siges jo at være sære mennesker-
- men jeg fatter faktisk ikke et ord af, hvad De siger.
Jeg vil vove den påstand, at det ikke var Deres mening at skrive sådan.
- Hvad havde De hellere skrevet om? - Hvis jeg havde talentet, mener De?
- Vær nu anmelder. De ligner en. - Okay, hvis De havde talentet?
Ordsprog i knallerter, taler til mrs. Thatcher, dødsannoncer...
Eller er det samme sag? Vers på fødselsdagskort.
Der er ikke til at sige. Det handler jo bare om at sætte ord sammen.
- Det vil ikke blive brugt imod Dem. - Hvad bliver ikke brugt?
- At De fortæller om Deres ønsker. - Glem det. Det har jeg gjort.
Fortæl mig det nu.
Jeg ville bruge pennen til at prise Gud og hele hans skabelse.
- Og det vil sige? - "Tilmed..."
Jeg ville se, skarer af strålende engle spinde stråler af gyldent lys -
- længere og længere ind i himlens blå grotter.
Og endnu mere usandsynligt: Jeg drømte om at spille for Fulham?
- Hvorfor lige Fulham? - Vær bare grov, jeg er ligeglad.
Vi bagtalte altid Craven Cottage, men mål er noget helt andet.
- Fodbold siger mig ikke ret meget. - Er De da ikke psykiater?
Det er der, tosserne er nu. Men man holder med Fulham for at være alene.
Her er et afsnit, der ikke virker, som om det hører til her.
Jeg synes ikke, det hører til i en kriminalroman.
Okay. Psykiatri er altså ikke ondt nok? Nu vil De også anmelde bøger?
Den vej ville jeg passe på med at tage.
De vil være omgivet af svin. Øf, øf.
- Hør så her: Et svulstigt afsnit. - Uanstændigt, håber jeg.
"Mund sjaskvåd og slap mod mund."
"Tunge raser mod tunge. Lem støder mod lem."
- "Hud gnider mod hud." - Øf, øf!
"Ansigter trækker sig sammen i et hjælpeløst lystent blik."
"Organer spytter lugtende pletter og klistret sved ud."
"Det er den svedige farce, vi bliver til i."
"Vi medvirker ufrivilligt-
- i en kopulation, hvorfra vores eksistens sprøjtes ud."
"Vi bliver spyttet ud af varme lænder."
"Vi er de uægte børn af stønnere og gryntere -
- i en krøllet og knirkende seng. Velkommen."
Ja. Paradisets mælk.
Godt. Nu kan vitale sammen.
Hvad var det nu, Kipling sagde om kvinder og cigarer? Det ved du ikke.
Hvad ved du egentlig?
Hvor meget ved du?
Undskyld. Jeg er bange for, at de her kan give grimme brandsår.
Og du har sådan en smuk hud, Sonia. Som porcelæn.
Ved du tilfældigvis, hvor ordet "porcelæn" kommer fra?
Nej, naturligvis ikke. Hvorfor skulle du det?
Afskyr du ikke din profession? At blive betalt -
- for at lægge dig ned og lade en fremmed trænge ind i dig?
NKVD må have trænet dig godt.
Tror du ikke, jeg ved, hvem du arbejder for?
Det er virkelig et dødt tidspunkt, hvad? En død tid i en død by.
Man kan mærke intetheden trykke sig ned over hele den her beskidte by.
Det ser koldt ud udenfor. Floden ser ud, som om den er lavet af tjære.
Den løber af sted som slam. Fuld af skidt.
Der står to mænd derude. De kigger på det her hus.
Er det de samme som...? Det kan ikke være tilfældigt.
- Er her en bagdør? - Du er altså bare en af pigerne?
- Hvem er de? Hvad vil de? - Bagvejen. Hurtigt! Hurtigt!
Er de ude efter dig eller mig? Hvem er de?
- Slip mig! - Du går ingen steder.
Så fik jeg næseblod, og jeg var ikke helt påklædt.
Derfor kunne jeg ikke løbe efter hende. Hun må have være lidt skør.
- Er vi ikke alle sammen det? - Sandt nok. Er vi ikke alle det?
Men hvorfor gav hun Dem en skalle? Hvad sagde hun?
Hun var skrækslagen. Hun vrøvlede noget på russisk og stak af.
- Hvor har De lært det kaudervælsk? - I militæret.
Jeg forhørte soldater fra Den Røde Hær til sidst i krigen.
- De er ikke i militæret nu? - Nej.
For et halvt år siden forhørte De kammerater-
- og så forsvinder der en russisk pige fra Deres hjem.
Vidste tøjten noget om Dem? Nu skjuler De ikke noget, vel?
Det ved jeg ikke. Mr. Marlow...
- Jeg sværger... - Sværg på noget, De tror på.
Jeg sværger ved min mors grav, at Sonia var i live, da hun gik.
- Hvem påstår noget andet? - Politiet er konstant efter mig.
Jeg må ikke forlade byen, og de tror ikke, jeg bliver skygget.
Nu er de mere mistænksomme. Pigen kom åbenbart aldrig hjem igen.
- Hvor er det? - Queensway. Hun bor hos Amanda.
- Hvem er hun? En anden luder? - Hvis det er det ord, De vil bruge.
- Hvad skulle jeg ellers sige? - De skal ikke kaldes...
Hundelort lugter stadig dårligt, selv om det bliver kaldt noget andet.
Vær så forsigtig i mælet, De vil, bare ikke her.
De har trådt i noget grimt, og nu skal jeg rydde op, ikke?
Jeg er skovlen og kosten.
Jeg vil bare have den pige fundet. Eller mændene udenfor fundet -
- eller have bevist, at jeg ikke har gjort pigen noget.
Det gjorde De jo. De gjorde noget grimt ved hende.
- Jeg taler sandt, mr. Marlow. - Det gør De sikkert.
Jeg siger bare, at der skete hende noget, mens I var sammen.
- Ville hendes mor ikke mene det? - For guds skyld.
De har lige sværget ved Deres mors grav, Binney.
Er De ikke lidt fordømmende disse tider taget i betragtning?
- Hvilke tider? - De skal nok blive betalt godt.
Jeg er ikke så billig, som jeg ser ud.
Jeg betaler, hvad De forlanger. Mit ry er vigtigt for mig.
- Men jeg betaler ikke for kritik. - Den er såmænd også gratis.
Hold da fest, det her er noget skidt.
- De har det rigtig skidt. - Tak. Tusind tak.
- Hvad kommer det her af? - Camay.
Den parfume, der koster det blege.
Nu skal jeg fortælle Dem noget, helt gratis.
- Som hospitalsophold var engang. - Hør nu godt efter, det er alvor.
- Undgå tomater. Hører De? - Ja, det gør jeg.
Prøv det, så skal De se. Ingen tomater, siger jeg.
Jeg skal forsøge.
- Skider De nogensinde? - Hvad?
- Det sker. - Tjek og se, om der er tomater i.
Det er kernerne.
De ligger og er klar til at vokse.
- Kernerne i pøllerne. - Man høster, som man sår.
Drop de kærlighedsæbler. De er ikke gode for Dem. Er De med?
- Det er noteret. Tak. - Godt.
- Så ses vi. - Ja, på gensyn.
Tomater! Selvfølgelig! Hvorfor tænkte jeg ikke på det?
Kom nu, George.
Jøsses! Der er vel blevet hældt kogende fedt over ham.
Sådan taler vi ikke om hinanden her, mr. Adams.
- Pas på, hvad du siger, George. - Her er Deres seng, mr. Adams.
- Rene, fine lagner, George. - Jeg bliver her altså ikke.
Så, så, mr. Adams.
Jeg har aldrig været syg, og jeg er heller ikke syg nu.
Jeg lægger mig ikke i den seng. Det er mit liv, ingen andres.
Jeg trækker gardinerne for, mr. Adams. Så kan De klæde om.
- Til hvad? - Til din nye pyjamas, farmand.
Hvad taler du om? Jeg har da ingen pyjamas på!
- Jeg ville aldrig tage sådan en på. - Varmt!
Hold nu op, George. Vær nu ikke så besværlig.
Du kan fandeme ikke vente! Kan du vel?
Du kommer til at køre tættest på rustvognen og skraldgriner sikkert!
- Hold så op, George! - Forsigtigt, mrs. Adams!
Jeg kommer sgu tilbage og hjemsøger dig. Jeg gør.
Varmen...
Hvad er det her? Puder? Jeg bliver jo kvalt.
- Lad mig nu være. - Jeg advarer dig. Stop, eller...
Kom nu, mr. Adams. Det postyr er helt unødvendigt.
Lad mig være, din gamle ko!
- Jamen, mrs. Adams! - Det gjorde ondt.
Det eneste, der hjælper, er at stikke ham en. Det ved jeg.
Jeg har prøvet det så længe. Sådan har det været år ud og år ind.
Stik ham en. Han er ikke stærk nok til at slå igen.
Ikke længere.
Vor Fader, du som er i himlene! Helliget blive dit navn.
Komme dit rige, ske din vilje.
Giv os i dag vort daglige brød og forlad os vor skyld...
- Sluk for den støj. - Ja, det går en på nerverne.
Jeg kan godt lide Andrew Sisters og Bing Crosby.
Det kan jeg også.
Gode blommer, ikke? De giver nu den bedste marmelade.
Nej, ikke blommer. Der er for meget skal på dem.
Jeg vil hellere have jordbærmarmelade.
Jeg vil hellere have...
Du godeste!
- Hvad er der? - Hvad der er?
- Hvordan kan man spise i det? - Hvad er der nu med hende?
Han kan ikke gøre for det. Det er alt det kulstøv i lungerne.
- Hvad skal far dog gøre? - Hvad siger I?
Han kan gå udenfor, når vi spiser.
Hvis hus er det? Skal han gå udenfor, fordi han hoster lidt?
Kalder du det at "hoste lidt"? Det er sgu en sand lavine!
Du ved, det gør mig skidt tilpas. Jeg kan dårligt få en bid ned.
Jammer, jammer, jammer.
Hvor har du været Philip? Maden står på bordet.
Jeg jamrer ikke. Jeg bliver dårlig.
- Så ved du jo, hvad du kan gøre. - Mor, dog!
"Mor, dog!" Hvad med om du holdt med mig en enkelt gang?
Ikke den tone. Hvis hus er det? Andet spørger jeg ikke om.
Og hvis er møblerne?
Skal far og jeg fortælles, hvad vi skal gøre i vores alder?
- Hvis er huset? Sig mig det? - Kan du for fanden ikke sige andet?
- Skift dog plade, for satan! - Ikke bande!
Sådan skal du ikke tale til mig i mit eget hjem.
Vi har aldrig ønsket, at det skulle være sådan her.
Lad os spise i stedet for at skændes. Jeg er så træt af det.
Hvor har du været? Hvorfor kommer du altid for sent?
- Svar. Hvor har du været? - Hørte du ikke, jeg råbte på dig?
Har du rendt rundt i skoven igen? Har du siddet i en trætop?
- Det er unaturligt. - Jeg aner aldrig, hvor du er!
- Faktisk burde du slet ikke få mad. - Han skal vel have lidt.
- Selvfølgelig. Philip vokser jo. - Du skal have noget sul på armene.
Kom nu og sæt dig.
Sådan. God dreng. Du bliver en god soldat en dag.
Det bestemmer jeg. Han er min søn.
- Der er ingen mad til dig, Philip. - Han skal da have sin mad, Betty.
Dit feje svin!
Aldrig har jeg hørt noget lignende! Hun skulle have en på skrinet, Ted.
Hold dog bøtte. Bland dig dog udenom, din gamle ko!
Ud!
Forsvind herfra! Ud!
Rolig nu, mor.
Det ville jeg også, hvis din søn var værd at samle på!
Han burde finde noget til os, så vi ikke skulle være klemt sammen her!
Det er min fejl. Det er min skyld, min...
Det er min skyld.
Hallo?
Hallo? Tilkald...
Vær rar... jeg har brug for en sygeplejerske.
Ingen her har en chance, når det gælder sang, min dreng.
Han er for god til minen. Han burde stå på en scene.
Du vil se, at jeg har ret.
- Har du det godt? - Ja.
Stille! Vil I godt være stille?
Nu har vi hørt manden, og nu skal fru Marlow spille:
"Forårets brusen".
Men det er ikke nogen cowboysang.
Hør efter. Hør efter.
Kig på min finger. Må jeg få Deres opmærksomhed, mr. Adams?
Kig på min finger.
- Hvorfor? - Det tjekker vi altid.
Følg min finger med øjnene. Kun øjnene. Sådan, ja.
Op... ned... ned...
Så skal De smøres ind, mr. Marlow. Undskyld, jeg forstyrrer.
Op og ned... op og ned...
Kun øjnene, mr. Adams.
Kig på min finger.
Hvad er nu det for noget?
Slap af i benene.
- De slog mig sgu! - Nej, jeg gjorde da ej.
En hammer. En hammer på mit knæ!
- Jeg tester bare Deres reflekser. - Næste gang ringer jeg til politiet.
Han er ikke sådan at bide skeer med.
Noget at drikke... noget at drikke.
Hvad er Deres hustrus fornavn?
- Hvad er hun døbt, mr. Adams? - Det ved jeg sgu da ikke!
De... De ved vel...
- Hvad kalder De hende? - Det vil jeg da ikke fortælle Dem.
- Det er bare en lille undersøgelse. - Ingen piller?
Hvilken slags læge er du?
Fortæl mig nu bare, hvad De kalder Deres hustru.
Hvad kalder De hende?
Hvilket navn bruger De, når De skal have hendes opmærksomhed?
Siger De for eksempel: "Må jeg få en kop te, Mary?"
- Hendes navn. Hvad er det? - Mor.
Jeg kalder hende "mor". Hvad fanden skulle jeg ellers kalde hende?
Mor...
"Livet er en kabaret, min ven." I hvert fald her.
Drikke... drikke...
Har De ondt? Har De meget ondt?
Forstår De, hvad jeg siger? Mr. Marlow?
Her, nu får De noget at drikke.
De skal drikke noget. Kom, hjælp så til.
- Ondt? - På klaveret...
Pyt med klaveret. Drik det her.
Drik nu, Philip. Så henter jeg en læge.
- Hjælp nu til. - Brus... brus...
- Nej, det er uden brus. - "Forårets brusen".
Mr. Marlow?
Vand.
Gæt.
Så fik du taget os, hvad? Philip.
Kom dog og vær med.
Vær nu ikke sådan en dødbider, Philip!
Kom tilbage! Vær nu ikke fjollet!
Kom tilbage! Philip!
Philip!
Hvorfor er der kun en dreng, der kender svaret?
Hvorfor er det kun Philip, der rækker hånden op? Altid Philip!
- Islands hovedstad. - Reykjavik, frøken.
Det er korrekt. Flot. Så kan de andre skamme sig.
Og hvem kan fortælle mig, hvem der har skrevet "Pilgrimsvandringen"?
- Ja, Nicola. - John Bunyan.
Flot. Rigtig flot. Nu kan de andre skamme sig.
USAs nye præsident?
Harry S. Truman, frøken.
Læsehest, læsehest, tror han er bedst
Læsehest, læsehest, han er skolens pest
Læsehest, læsehest, tror han er bedst
Læsehest, læsehest, han er skolens pest.
Når jeg bliver stor, vil jeg være den første, der lever for evigt.
For efter min mening skal man ikke dø, hvis man ikke vil.
Og det får jeg aldrig lyst til.
Når jeg bliver stor, vil jeg lade lyset brænde i huset hele natten.
Og jeg vil have bøger. På hylder. Hylder kun til bøger.
Når jeg bliver voksen, vil jeg have en hel dåse med kondenseret mælk.
Og en hel dåse med ferskner. Ja, jeg vil sgu så.
Ja, jeg vil kraftedeme så!
Og jeg vil bande. Og ved I hvad... når jeg...
Når jeg bliver stor, bliver alt... alt godt.
Gør det ikke også? Gør det ikke også, Gud?
Du kan da godt lide mig lidt, ikke, Gud?
Når jeg bliver stor, vil jeg være detektiv.
Jeg vil finde ud af ting, Jeg vil finde den skyldige.
Jeg kan ikke. Jeg kan vist ikke...
Jeg kan ikke klappe. Ikke engang ad min søde, gamle far.
- Du vil vel ikke. - Vil ikke?
Du vil ikke klappe ad din far, vel?
Da han levede, var du ligeglad med ham. Du blev for selvsikker.
- Hvad mener du? - Det ved du godt, din hårde negl.
Prøver du at sige...?
Siger du, at min far er død?
Død? Ja, da!
Selvfølgelig er han det. Død og begravet, og hvem rager det?
Nej.
Der er så meget, jeg skal fortælle ham. Jeg må tale med ham.
Vær nu ikke fjollet. Han kan ikke være død. Ikke min far.
Han er død. Helt død. Han har været død og begravet længe.
Hør nu her... Det var da ham, var det ikke?
Det var da min far, der imiterede fugle oppe på scenen.
Far! Far! Kom herover, gamle dreng! Kom herover!
Du ved, hvor meget jeg holder af dig.
Han var her da. Jeg så ham jo.
Det var min kære, gamle far.
Det var ham, der fløjtede. Jeg hørte ham jo.
Jeg hørte ham.
Alle fuglene i træerne.
Alverdens kærlighed.
Jeg hørte det. Jeg hørte ham.
Hvad? Hvad sagde De, gamle ven?
- Hvad prøver De at sige? - Jeg hørte det.
Jeg så ham. Alverdens kærlighed...
Alle de fugle... jeg hørte...
Intet. Bare noget sludder. Men han sover næsten.
Det var godt, jeg blev tilkaldt. Nu skal han bare sove.
- Skal jeg trække gardinerne for? - Ja, det er en god idé.
Jeg plejer at lade øjnene vandre, når jeg synger sådan her.
Jeg studerer ansigter og fødder. Man kan lære meget om livet.
Det sætter gang i tankerne.
Og de skal til i den her sag.
Jeg vidste, at de havde fisket et lig op af floden.
Og det var ikke en havfrue. Det var afgjort skummelt.
Det må man sige. Themsen kan virkelig være forurenet.
Hvem var de fyre, der skyggede Binney?
Spiller han sit eget spil med mig?
Og det der russiske kaudervælsk. Er det "da" eller "njet"?
Jeg skulle have klaret nogle besøg. Steder, man ikke skifter med.
Ja, ja, ja! Spark nu ikke døren ind!
- Hvem er I? Hvad er det, I vil? - Politiet fandt hende i morges.
Vi har fundet den stakkels pige.
- Deres lille glædespige. - Hun er dukket op.
- Jeg aner ikke... - I floden.
- Hun havde ikke engang trusser på. - Hvor har De gjort af hendes tøj?
Især hendes pels. Det var en zobel. Ved De, hvad zobel koster?
Hvem er I? I ligner noget, der er taget ud af en dårlig film.
I er latterlige. Fjolser! Det er tydeligt at se, hvem I er.
Jeg vil råde Dem til ikke at lade os stå herude.
- Jamen altså, mr. B! - Det var da ikke ret pænt gjort.
- Så kom da ind og lad os snakke. - Tak.
Tak.
Du godeste! Se lige det der. Hvad ville du kalde det?
Det ville jeg kalde et provokerende billede. Jeg er provokeret.
Det siger en hel del om kvinden. En billig sæk efter min mening.
Det siger os også en del om den, der hængte det op. En alfons måske?
Det er jo bare et billede, for pokker!
En meget attraktiv pige, der pynter på væggen.
Flotte bryster.
Ja... flotte.
Han havde meget høj feber, men den er faldet igen.
Det er på grund af hans hud.
Han fik noget beroligende, så han kan sove.
Væk ham endelig ikke, hvis han har brug for...
Du godeste!
- Det er værre, end jeg troede. - Det er værst lige nu.
Der må da være noget, man kan gøre.
Det der er jo frygteligt. Han ligner en, der er blevet skoldet.
Man afprøver et nyt lægemiddel. Et retinoid. Men det ved De vel.
Mr. Marlow. De har besøg.
Jeg synes ikke, vi skal vække ham.
Han smider mig bare ud med en masse skældsord på vejen.
De ville vide, hvis og om De kom... Lægerne, altså.
De er her ikke nu, men oversygeplejersken vil tale med Dem.
Jeg ved ikke, hvor meget jeg vil...
Jeg skal vel tale med en eller anden.
- Så bliver jeg da ikke svinet til. - Undskyld?
Når han vågner og ser mig, vil De se, hvad jeg mener.
- Faktisk kan jeg ikke klare det. - Skal vi ikke vente?
Jeg burde ikke være kommet. Jeg burde slet ikke have forsøgt.
Farvel, min skønne.
Kom her, Nicola. Kom tilbage, din smatso.
Nicola! Kom her. Kom tilbage, din smatso.
Nicola! Kom her, din beskidte luder!
Din modbydelige sæk!
Din billige, rådne luder! Kom her, Nicola!
Din hjerteløse kælling!
Nicola!
Hvem spreder du nu ben for, din rådne sæk?
Din beskidte sæk lort!
Kom her, din luder!
Din lede, hjerteløse...
Mr. Marlow! Hvad i alverden laver De?
Vask hans mund med sæbe. Gamle grisebasse.
- Hvad sker der? - Det er da Dem!
Hvad laver De? Hvor tror De, De er?
Det var det, folkens.
Tekster: Rie Sommer PrimeText International
Tekstadmin.: www.primetext.tv PrimeText International